WARSZAWA 1 939
- Mr. Szpilman? - Goddag.
- Jeg elsker Deres måde at spille på. - Hvem er De?
Jeg hedder Dorota. Jeg er Jureks søster. De bløder.
Det er ikke noget.
Du kan skrive et fanbrev senere.
Tidspunktet er ilde valgt.
Hvor har du holdt hende skjult?
- Hvad skal jeg tage med? - Du tager altid for meget med.
Hvor mange kufferter tager du med?
Skal jeg tage billedet af onkel Szymon med?
Gør, som du vil.
Kan du ikke se, at jeg har rigeligt at se til?
Han kommer hjem igen.
Skaf en kuffert til skoene.
Mor, Wladek er her.
Gud være lovet.
- Er du såret? - Det er kun en skramme.
- Jeg har været så bange. - Du har jo dine papirer på dig.
Så ved de, hvor liget skal afleveres.
Den slags må du ikke sige.
- Far, Wladek er kommet hjem. - Hvad sagde jeg?
Hvem har set min bredskyggede hat?
De bombede. Radioen sender ikke.
Der er andre stationer.
Hent dine ting og pak.
Hvor skal vi hen?
- Væk fra Warszawa. - Hvorhen?
- Har du ikke hørt det? - Hørt hvad?
Har du ikke læst avisen? Hvor er avisen?
Den er brugt til at pakke ind i.
Regeringen er flygtet til Lublin.
Alle våbenføre mænd skal krydse floden
og lave en ny forsvarslinje.
Der er kun kvinder tilbage i huset.
Mændene er taget af sted.
Har du tænkt dig at forsvare byen,
mens du slæber rundt på kufferter?
- Pak, Wladek. - Jeg skal ingen steder.
Jeg skal heller ingen steder.
Vi må prøve at holde sammen.
Jeg vil helst dø hjemme.
Hør lige efter.
Dette er BBC i London.
Da den britiske regering
ikke har fået noget svar på det ultimatum
den har givet Tyskland, har den erklæret krig mod nazi Tyskland.
Glimrende!
Man regner med, at...
... Frankrig i løbet af nogle timer også vil erklære krig.
Polen står ikke længere alene.
Det er vidunderligt.
Mor, det var et dejligt måltid.
Jeg er helt enig.
Det er, fordi der er noget at fejre.
Skål for Storbritannien og Frankrig.
Sagde jeg ikke, at det nok skal gå alt sammen?
5003...
Er det det hele?
Ja, vi har kun 5003 zloty tilbage.
Det er 3003 zloty for meget.
"Der er indført yderligere restriktioner mht. kontantbeløb.
"Jøder må højst have 2000 zloty hjemme."
Hvad gør vi med resten?
Sætter dem i banken. På en spærret konto.
I banken?
Hvem kunne drømme om at sætte penge i en tysk bank?
Vi kan gemme pengene. Se her.
Vi gemmer dem under urtepotten.
Hør, hvad vi gør.
Ved I, hvad vi gjorde under den sidste krig?
Vi lavede et hul i bordbenet og gemte pengene dér.
- Hvad hvis de henter bordet? - Hvad mener du?
Tyskerne plyndrer jødiske hjem for alt.
- Møbler, værdier. Alt. - Gør de?
De vil da ikke have det bord.
Hvad er det, du laver?
Hør nu her.
Det her er det bedste sted. Ingen kigger under en urtepotte.
Hør her. Jeg har en idé.
Til en afveksling?
- Vi skal være psykologiske. - Hvad?
Vi lægger pengene og uret på bordet
og lægger en avis ovenpå.
- Er du dum? - Tyskerne ser dem garanteret ikke.
Det er det dummeste, jeg har hørt.
Selvfølgelig ser de dem.
Se nu her.
Din idiot.
Siger du, at jeg er dum?
Det er udmærket.
- Det tager flere timer. - Det haster ikke.
- Det tager ikke flere timer. - Hvordan får du dem ud igen?
Tager du én ad gangen?
Hvorfor hører ingen på mig?
Ti dog stille. Kan vi få lidt ro?
Advokaten elsker ro og orden.
Hør dog efter.
Vi gemmer uret under urtepotten og lægger pengene i violinen.
Kan jeg så stadig spille på den?
Det vil vise sig.
Jurek, det er Wladek Szpilman.
Udmærket. Vi har det fint. Hvad med jer?
Det går sådan set udmærket.
Hør her. Der er intet, vi kan gøre.
Radiostationen forbliver lukket.
Det er jeg klar over.
Ingen musik. Ingen polsk radio.
Du skal nok få noget at lave. En glimrende pianist som dig...
Måske og måske ikke.
Jeg ringer ikke for at snakke om min fremtidige karriere.
Jeg plagede Jurek i flere uger. Til sidst sagde han:
"Så tag med derhen i morgen."
Det gjorde jeg og så bombede de radiostationen.
Det var dejligt at træffe Dem.
- Mener De det? - Ja.
Det var uforglemmeligt.
- Jeg elsker at høre Dem spille. - Sig bare du til mig.
Ingen spiller Chopin som De.
Er det en kompliment?
Jeg mener det virkelig.
Det var min spøg.
Skal vi gå hen på Café Paradiso og drikke kaffe?
Gerne.
Hvad laver De?
Jeg er færdig på konservatoriet.
- Er De musiker? - Sådan da.
- Hvilket instrument? - Cello.
Jeg elsker, når kvinder spiller cello.
Så er vi her.
JØDER INGEN ADGANG
Det er en skandale. Hvor vover de?
De prøver at være bedre nazister end Hitler.
Jeg går ind og klager.
Lad hellere være.
Det er ydmygende for en person som Dem.
Vi finder et andet sted.
Vi kan gå en tur i parken.
Det kan vi ikke.
Der er udstedt et dekret om, at jøder ikke må være i parken.
- Er det Deres spøg? - Nej, det passer.
Vi kan sætte os på en bænk
men jøder må heller ikke sidde på bænke mere.
Det er absurd.
Vi kan også stå her og snakke.
Det må vi vist godt.
De spiller altså cello?
Hvem er Deres yndlingskomponist? Chopin?
De må indøve hans cellosonate.
"Hvad så med dig, Wladek?" Jeg kan akkompagnere Dem.
Jeg spiller klaver, og De cello.
De er et dejligt menneske.
Jeg synes, vi skal være dus.
"Emblemer for jøder i Warszawa området.
"Jeg dekreterer herved, alle jøder i Warszawa området
"skal bære synlige emblemer, når de er udendørs.
"Dekretet træder i kraft 1 . 1 2. 1 939
"og gælder alle jøder, der er over 1 2 år.
"Emblemet skal bæres på højre arm
"og skal være en blå davidsstjerne på hvid baggrund.
"Baggrunden skal kunne rumme en stjerne, der er 8 cm bred.
"Stregerne i stjernen skal være 1 cm.
"Jøder, der ikke følger dekretet,
"vil blive hårdt straffet.
"Guvernøren for Warszawa området.
"Dr. Fischer."
- Det gør jeg ikke. - Heller ikke jeg.
Jeg vil ikke stemples.
Lad mig lige se.
Står der ikke, vi selv skal sørge for armbind?
- Hvor får vi fat i sådan nogle? - Det gør vi ikke.
Vi bærer dem ikke.
De dér!
Kom herhen.
Hvorfor bukkede De ikke?
Det må De undskylde.
I må ikke gå på fortovet.
Ud i rendestenen med dig.
Har du set det?
Hvad? Jeg arbejder.
Hvad er det?
Dér skal vi anbringes.
Hvordan anbringes?
"Forordning udstedt af guvernøren for Warszawa området, dr. Fischer,
"vedrørende oprettelsen af et jødisk distrikt i Warszawa.
"Der oprettes et jødisk distrikt, hvor alle jøder i Warszawa
"eller tilflyttende jøder skal bo."
Og se her.
"Jøder, der bor uden for det angivne område
"skal flytte til det jødiske distrikt senest 31 . oktober 1 940."
Der kan vi ikke være.
Området er for lille. Vi er 400.000 jøder i Warszawa.
Kun 360.000. Det bliver let nok.
Hvad gør jeg nu? Sig mig det.
- Du er jo så klog. - Jeg gør mit bedste.
Mor?
Mor, hvad er der i vejen?
20 zloty.
Mere har vi ikke. 20 zloty.
Hvad kan jeg købe for 20 zloty?
Jeg er led og ked af at koge kartofler og kartofler.
Det er den pris, jeg kan tilbyde.
Jeg vil råde Dem til at sige ja. De får ikke mere hos andre.
- Det er et Bechstein. - 2000. Slå hellere til.
Hvad vil De gøre, når De bliver sulten? Spise flygelet?
Så er det ud!
Vi vil hellere forære det væk. Skrub af.
Hvad er der i vejen med dig?
I er ikke rigtig kloge.
Jeg gør jer en tjeneste.
Jeg betaler tilmed for flytningen.
Jeg tager ikke betaling for flytningen af det.
I har intet fået at spise i dag. I er ikke rigtig kloge.
Tag det.
Dorota?
Hej.
Jeg ville ikke være kommet.
Jeg vil helst ikke se det, men jeg kunne ikke lade være.
Hvordan går det?
Udmærket.
Nej, det går ikke så godt.
De har anholdt min fætter.
Jurek siger, han bliver løsladt.
Det her er skandaløst.
Det varer ikke så længe.
Det sagde jeg også til mig selv.
Det er for absurd.
Jeg må hellere...
Vi ses.
Snart.
Farvel.
Sandt at sige
troede jeg, at stedet ville være værre.
Hvor skal vi sove?
Jeg sover i køkkenet med pigerne.
Du, Henryk og far sover her.
Se.
Kom og se.
Forsvind.
Far? Far? Far?
- Fik du solgt noget? - Kun en. Dostojevskijs "Idioten".
Tre zloty.
Det er da bedre end i går.
Tre usle zloty. Nogle her tjener millioner.
Du skulle bare vide.
De bestikker vagterne, så de kigger den anden vej.
De kommer med vognlæs af mad,
tobak, spiritus og fransk kosmetik.
De fattige dør. Det blæser de på.
Undskyld.
Har De set min mand, Izaak Szerman?
En høj, nydelig mand med et lille gråt skæg?
- Nej? - Desværre ikke.
Det må De undskylde. Farvel. Sov godt.
Hvis De ser ham, så skriv. Izaak Szerman.
Hvorfor har de kristne en vej her?
Kan de ikke gå udenom?
Tag det roligt. De bygger snart en bro.
En bro? Pjat.
Tyskerne tror, de er så kloge.
Jeg synes, at de er rene idioter.
Jeg skal brødføde min familie,
men må bruge den halve dag på at komme igennem her.
Jeg er her ikke for at høre musik.
Hvad er der? Keder du dig?
Fryser du?
- Så skal du bevæge dig. - Dans.
Kom i gang.
Ja, dans.
Det er nydeligt. Du dér, skal du ikke også danse?
Nu rydder vi gaden, så jøderne får et sted at danse.
Du dér... Ja, I to.
Dans.
Hurtigere.
Kom i gang.
I skal bevæge jer. Hurtigere. Jødepak.
I skal danse!
Nu kommer de.
Itzak Heller har ventet på jer.
- Hvad sker der? - Drik te.
Vi spiser frokost, når pigerne kommer.
Hvad laver du her?
Han har taget kager med.
Hans far sælger smykker igen. Det går godt, ikke, Itzak?
Utroligt. Smykker.
- Vi rekrutterer. - Hvem rekrutterer?
Nu ikke så fræk. Jeg er her som ven.
Der kommer jøder fra hele landet.
Der er snart 500.000 i ghettoen.
Vi skal bruge mere jødisk politi.
Mere jødisk politi?
Skal jeg banke jøder med min stav og gå i Gestapos fodspor?
- Nogen skal gøre det. - Hvorfor mig?
Tager I ikke kun rige folks sønner?
Se lige på min far og os.
Det er derfor, jeg er her. I kan få et bedre liv.
Vil I leve af at sælge jeres bøger?
Ja, hvis vi må for dig.
Jeg gør jer en tjeneste.
Hvad med dig, Wladek? Du er en fremragende pianist.
Politiet har et glimrende jazzband.
De vil tage imod dig med kyshånd.
- Du har intet arbejde. - Jo, jeg har.
Han siger, du skal standse.
Hvem siger det?
Se det positive i situationen.
I bor i den lille ghetto med intellektuelle, læger og advokater.
I har det bedre end os. Den store ghetto er en mødding.
Giv mig noget at bestille.
Du er kunstner.
- Du gør folk glade. Du gør nok. - Jeg vil gerne lave noget.
Du er for kendt. Og ved du hvad?
Musikere er ikke gode som komplotmagere.
I er for musikalske.
- Hvem er det? - Symche!
De sætter plakater op om, at uønskede elementer skal fjernes.
Dav, Symche...
Dolek.
Mrs. Züskind.
Slider du i det, Jehuda?
Det er Polens, måske verdens største pianist.
Wladyslaw Szpilman. Det er Majorek.
- Goddag. - Jeg kender dig af navn.
Jeg har aldrig hørt dig spille.
Majorek har været i hæren.
Det eneste, jeg har mod ham, er, at han ikke er socialist.
Du skal gå nu. Det er snart spærretid.
Ved du, hvor mange eksemplarer vores avis kommer i?
500.
Hvert eksemplar læses af 20 mennesker.
Det er 1 0.000 læsere.
Majorek gemmer dem i underbukserne og lægger dem på toiletter.
- Toiletter? - Så mange som muligt.
Tyskerne vil ikke bruge jødiske toiletter.
De er for rene.
Din lille rotte!
Hold op med det.
Kom nu.
Kom, min dreng.
Rejs dig op.
I aften skal vi for en gangs skyld
ikke tale om noget trist.
Nyd maden.
Så fortæller jeg noget morsomt.
Kender I dr. Raszeja?
Kirurgen?
Uvist af hvilken grund
lod tyskerne ham komme ind i ghettoen for at operere.
Skulle en polak operere en jøde?
Han fik i alt fald et pas.
Patienten blev bedøvet. Næppe var operationen startet
før SS stormede ind
og skød patienten, dr. Raszeja og alle andre, der var der.
Er det ikke morsomt?
Patienten mærkede intet. Han var bedøvet.
Jeg sagde: Ikke noget trist.
Hvad er der i vejen med jer?
Har I ingen humoristisk sans?
Det er ikke morsomt.
Ved du hvad? Du er morsom med dit syge slips.
Hvad kommer mit slips sagen ved?
- Det kræver mit arbejde. - Dit arbejde?
- Jeg arbejder faktisk. - Ja, det gør du.
Du spiller klaver for snylterne i ghettoen.
Snylterne...
Drenge!
- De blæser på folks lidelser. - Er det min skyld?
Ja, fordi de ignorerer, hvad der foregår omkring dem.
- Det er amerikanernes skyld. - For mit slips?
Der er masser af amerikanske jøder.
Hvad har de gjort for os? Folk dør i hobevis her.
De har ikke noget at spise.
De jødiske bankfolk skal få USA til at erklære Tyskland krig.
Sluk lyset!
Rejs jer op!
Du dér, op at stå.
Smid ham ud.
Løb så med jer!
- Jeg er mr. Szpilmans søster. - Gå bare ind... Ikke jer.
Der er sket noget frygteligt.
De jagter folk på gaden. De har taget Henryk.
Gå hjem. Jeg skal nok ordne det.
- Har De set Isaak Szerman? - Nej, desværre ikke.
Han har et lille gråt skæg.
Hvis De ser ham, så skriv. Han hedder Isaak Szerman.
Hvad sker der?
De har taget mit barnebarn.
De fører dem bort. Hvad gør de ved dem?
Jeg tror ikke længere på Gud.
Undskyld mig.
Itzak?
Det er mig. Wladek Szpilman.
Henryk er derinde.
Jeg har ikke set ham.
- De har taget ham. - Det er bare ærgerligt.
Kan du ikke hjælpe?
Nu kan du bruge mig.
Kan du ikke hjælpe os?
Så må du betale.
Jeg har ingen penge.
Så kan jeg ikke gøre noget. I skulle have slået til i tide.
Man siger, du har indflydelse.
- Hvem siger det? - Folk.
De siger, du er højt på strå.
Itzak.
Arthur Rubinstein!
Du er en bandit. Bum, bum.
Hænderne op!
Ah, cigaretter. Mange tak.
Alt er godt. Alt er godt.
Hænderne op.
Alt er godt.
Hjælp, hjælp!
Hvorfor tog de dig?
Hvorfor gik du til Itzak?
Har jeg bedt dig om det?
Nu er du løsladt, ikke?
Kastede du dig i støvet for ham?
Jeg bad ham om hjælp.
Hvor meget betalte du ham?
Jeg har ikke betalt ham noget. Alle mine penge går til mad.
Jeg kan tage vare på mig selv.
Du var på vej væk.
Det kommer ikke dig ved. Det var mig, de var ude efter.
Hvorfor blander du dig altid?
Du er ikke rigtig klog.
Det er mit eget problem.
Hvad er der i vejen? Er du syg?
Jeg er sulten.
Mr. Szpilman.
Hvad vil det sige, du ikke har arbejdstilladelse?
Det er nødvendigt for at arbejde
for tyske firmaer i ghettoen. Ellers...
- Ellers hvad? - Så bliver man deporteret.
- Så er rygterne altså sande. - De vil tvangsforflytte os.
Til arbejdslejre ovre østpå.
- De lukker den lille ghetto. - Åh nej.
Wladek!
Jeg troede du gav koncerter i London, Paris, New York, Chicago.
- Ikke i denne uge. - Du ser skrækkelig ud.
Har du hørt rygterne om, vi skal tvangsforflyttes østpå?
Du er for tungsindig. Hvad er problemet?
Jeg har prøvet at få en arbejdstilladelse til min far.
Jeg har skaffet alle i familien en, undtagen min far.
Jeg har prøvet overalt.
Hvorfor har du ikke spurgt mig?
- Er du i den branche? - Nej, men det er Majorek.
Hjælp os. Jeg har ingen penge.
Nu skal du ikke fornærme os.
Kan du hjælpe ham?
Kom til Schultz fabrikken i morgen. Klokken fire.
Se, hvor heldig du er.
Det er det historiske imperativ i praksis.
Derfor siger jeg altid: "Se det positive i situationen."
- Hvordan går det med ryggen? - Bedre.
Bedre?
Lad være at spørge.
Tak.
Det er så lidt. Det hjælper alligevel ikke.
Tak, mr. Schultz.
Vi har i det mindste arbejde i ghettoen.
Vi er i det mindste sammen.
Alle ud! Træd an i gården!
Kom så!
Vi er ansat her. Vi har alle arbejdstilladelse.
Wladek.
Du dér til venstre. Kom.
Du.
Du, du.
Du.
Resten tager tøj på og melder sig her.
Pak jeres ting. Højst 1 5 kg.
Hvor skal vi hen?
Jeg gjorde mit bedste.
Jeg troede, vi var reddet.
Hold op, Wladek.
Forhåbentlig får Henryk og Halina det bedre.
- Hvad skal vi nu? - Arbejde.
I får det meget bedre end i den rådne ghetto.
Hvorfor gjorde jeg det? Hvorfor gjorde jeg det?
Har De ikke lidt vand? Mit barn er ved at dø af tørst.
Jeg beder Dem.
Har De ikke lidt vand?
Hører De, hvad jeg siger?
- Det er skandaløst. - Jeg har forstået det.
- Vi føres som lam til slagtebænken. - Ikke så højt, dr. Ehrlich.
Lad os angribe dem.
Vi er 500.000. Vi kan bryde ud af ghettoen.
Vi kan i det mindste dø med ære.
Hvorfor tror De, vi skal dø?
Jeg er ikke sikker. De har ikke sagt noget endnu.
De planlægger at udrydde os.
Skal jeg begynde at slås?
Så skal man have planer og våben.
Skal jeg slås med min violinbue?
Tyskerne skal bruge arbejdskraft.
De sender os til en arbejdslejr.
Ja, den er god. Se den invalid.
Se de gamle og børnene. Kan de arbejde?
Se på Dem selv. Kan De slæbe ståldragere?
Henryk!
Halina, Henryk!
Halina! Henryk!
Vi hørte, I var her. Vi ville være sammen med jer.
Det er for dumt.
Hvorfor gjorde jeg det? Hvorfor gjorde jeg det?
Hun går mig på nerverne.
Hvad har hun dog gjort?
Kvalt sit barn.
De havde fundet et skjulested og tog derhen.
Barnet græd, netop da politiet kom.
Hun holdt barnet for munden. Det døde.
En betjent hørte barnets rallen og fandt ud af, hvor de gemte sig.
Hvad læser du?
"Stikker I os, bløder vi da ikke?
"Kilder I os, ler vi da ikke? Forgifter I os, dør vi da ikke?
"Gør I os uret, søger vi da ikke hævn?"
- Den passer godt til situationen. - Det er derfor, jeg tog den med.
Idiot.
Hvad kan han bruge pengene til?
Knægt, kom herhen.
Kom herhen.
- Hvad koster en karamel? - 20 zloty.
For én karamel? Hvad vil du bruge pengene til?
20 zloty.
Har vi 20 zloty?
Her er ti.
Fem, ti, tyve.
- Halina? - Ja?
Det er mærkeligt at sige det nu...
Hvad?
Jeg ville ønske, jeg kendte dig bedre.
Tak.
Szpilman!
Far, far!
Mor, Halina!
Halina! Mor!
Szpilman, jeg har reddet dit liv.
Kom væk med dig.
Du må ikke løbe.
Mor!
Mor! Mor!
Af sted.
De er på vej i den sorte gryde.
Pas på, hun er gravid.
Wladek!
Hvorfor er du her, Wladek?
Det skyldes, at...
Vi...
Alle sammen... De har taget dem alle sammen.
Det er måske deres held. Jo hurtigere, des bedre.
Vi bliver her nogle dage, indtil det værste er overstået.
Jeg har bestukket en betjent. Han kommer, når det er forbi.
Jeg har ikke været ude i to år.
Lad det ikke tage magten fra dig.
Er det en dame, du kender?
Hvor er hun smuk. Hvem er hun?
En sangerinde.
Jeg kendte hende ret godt.
Hendes mand er skuespiller. Jeg vil lige tale med hende.
Folk hænges for at hjælpe jøder.
Venstre om!
Fremad march!
Stands! Bliv stående!
Højre om!
Du dér, træd frem. Og dig.
Dig.
Læg jer ned!
Venstre om.
Fremad march.
Hvor længe har du været her?
Siden i går aftes.
Det er godt at se dig.
De starter Endlösung nu.
Vi ved, hvad det betyder.
Vi sendte Zygmunt derud. Han er pålidelig.
Han fulgte togene fra Warszawa.
I Sokolow
sagde en jernbanearbejder, at dér delte sporene sig.
Det ene fører til Treblinka.
Hver dag kører godstog folk fra Warszawa til Treblinka
og vender tomme tilbage.
Der er aldrig madtransporter på den linje.
Civile må ikke nærme sig stationen i Treblinka.
De udrydder os systematisk.
Det kommer ikke til at tage lang tid.
Vi er kun 60.000 tilbage ud af en halv million.
De fleste er unge mennesker.
Denne gang vil vi slås.
Vi er veltrænede
og organiserede.
Vi er parat.
Hvis I har brug for hjælp...
Du dér,
kom lige her.
Det må De undskylde.
Det var klodset af mig.
Få ham væk.
Bare du er bedre til at spille klaver end til at bære mursten.
Han holder ikke længe sådan.
Jeg må skaffe ham noget bedre.
Gestapo.
Kun jøder skal træde an.
Kun jøder!
Jeg har godt nyt.
Der går rygter om,
at vi er ude på at forflytte jer.
Jeg kan love jer, at nu og i fremtiden
foreligger der ingen planer.
Derfor sætter vi
informationsplakater op på murene
for at vise vores velvilje.
I skal udpege en
der får lov til hver dag at tage ind til byen
og hente tre kilo
kartofler og ét brød
til hver arbejder.
Hvorfor skulle vi gøre det, hvis vi vil forflytte jer?
I kan lave forretninger med det, I ikke spiser.
Er det ikke noget, I jøder er gode til?
At lave penge?
Arbejd videre.
Den dér med snoren... De andre har ståltråd omkring.
Nu!
Majorek?
Gør mig en tjeneste.
Jeg vil væk herfra.
Det er let nok at komme ud.
Det er svært at overleve udenfor.
Det ved jeg godt.
Sidste sommer arbejdede jeg en dag på Zelazna Brama torvet.
Dér så jeg en gammel bekendt.
En sangerinde. Hendes mand er skuespiller.
Jeg har skrevet deres navn og adresse ned.
Janina Godlewska og Andrej Bogucki.
Det er gode mennesker.
Gider du kontakte dem?
Du kommer ind til byen hver dag. Kan du ikke spørge dem
om de kan få mig ud herfra?
Har du et plaster?
Ja.
Hvad går du og lusker med?
Ikke noget.
Hvad er det?
Vi må godt bringe mad ind i ghettoen.
Tre kilo kartofler og brød.
Åbn sækken.
Ja.
Det er kun kartofler og brød.
Du lyver. Det kan jeg fornemme.
Luk den nu op.
- Jeg... - Kartofler?
Jøder fornægter sig ikke.
Ræk jøden en lillefinger,
så tager han hele hånden.
Hvis du lyver igen, skal jeg personligt skyde dig.
Jeg har prøvet at få fat i dine venner.
De bor der ikke mere.
- Men du fik fat i dem? - Vær parat til at flygte.
- Hvornår? - Snart.
Pokkers også.
Hvad foregår der her?
Jeg skal lære jer disciplin, I jødesvin.
- Ved du, hvorfor vi tæver jer? - Nej.
- Ved du, hvorfor vi tæver jer? - Hvorfor?
For at fejre nytårsaften.
Fremad march!
Syng!
Syng noget lystigt!
Syng smukt og klart.
Slut jer sammen og følg den hvide ørn
bekæmp vores dødsfjende
Kom så.
Undskyld, at jeg er så beskidt.
Tiden er knap. Kom.
Du skal skynde dig.
Se, om du kan passe det.
Vi må have dig væk herfra.
Tyskerne arresterer i flæng nu.
Jøder, ikke jøder. Hvem som helst.
Du må hellere barbere dig. Tag min barbermaskine på hylden.
Marek Gebczynski tager sig af dig.
Han bor i den anden ende af byen.
Bliv der i nat. Så finder vi noget andet.
Jeg kommer med mad.
Lad os komme af sted.
Nu skal jeg vise dig, hvor du skal sove.
Bliv her til i morgen eftermiddag.
Vi har en lejlighed til dig. Lige ved ghettoen.
Men den er sikker.
Her er ikke så komfortabelt.
Det er glimrende.
Tak.
Giv mig den.
Stil dig helt fremme ved den tyske afdeling.
INGEN GENNEMGANG
Jeg trækker gardinerne for nu.
Træk dem fra om dagen. Husk det.
Der er bedre på denne side af muren, ikke?
Jo.
Men jeg er ikke altid sikker på, hvilken side af muren jeg er på.
Her er brød, kartofler og løg.
Jeg kommer igen.
Janina Bogucki kommer to gange om ugen med mere mad.
Tak.
Det her er vigtigt. Hvis noget går helt galt
tager du hen til denne adresse.
- Vovse, hvad skal det sige? - At jeg har glemt det, Killing.
- Du behandler mig som skidt. - Det er præcis det, du er.
- Idiot. - Dumme kælling.
- Dumme svin. - Det kan du selv være.
Én gang svin, altid svin.
Du spiller himmelsk, Killing.
Hvorfor hører du så ikke efter?
- Det gjorde jeg også, Killing. - Du lyver. Du faldt i søvn.
Før svinene herud.
Brigadefører, ordren er udført.
Skyd.
Tak.
Jeg ville være kommet før, men...
Tak.
Ingen troede, de ville have holdt ud så længe.
Jeg burde have kæmpet med dem.
Hold op, Wladek.
Det er slut nu. Vær stolt over, at det skete.
De kæmpede til det sidste.
Ja.
- Det gjorde tyskerne også. - De er stadig chokerede.
Det havde ingen regnet med.
Tænk, at jøder gør modstand. Hvem skulle have troet det?
Til hvilken nytte?
Nytte?
Du forbavser mig.
De døde med værdighed. Det er nytten.
Desuden vil polakkerne gøre opstand nu.
Vi er parat.
Vi vil også kæmpe. Det skal du få at se.
Pak dine ting.
- Du skal væk herfra. - Hvad?
Hvad er der sket?
- Jeg er på flugt. - Hvad er der sket?
Gestapo har fundet vores våben. Janina og Andrzej er taget.
Snart kender de denne lejlighed. Du må væk.
Hvor skal jeg tage hen?
Jeg skal ingen steder.
- Kan jeg ikke tage chancen her? - Det må du selv om.
Men når de kommer, så smid dig ud ad vinduet.
De må ikke tage dig i live.
Jeg har gift på mig. De skal ikke få mig.
Luk op!
Luk op, ellers ringer vi til politiet!
Bor du i den lejlighed? Du er ikke registreret.
Det er en af mine venners. Jeg skulle besøge ham.
Har du et ID kort?
- Vis mig dit ID kort. - Selvfølgelig.
- Vis mig dit ID kort. - Hvad sker der?
Han er jøde!
Han er jøde! Stands jøden!
Han må ikke komme ud! Stands ham!
Ja?
Gebczynski har sendt mig herhen.
Wladyslaw Szpilman?
Dorota?
Kom indenfor.
Undskyld.
Jeg har fået adressen på en mr. Dzikiewicz.
Det er min mand.
Kom indenfor.
Sid ned.
Jeg har brug for hjælp.
Han er hjemme før spærretid.
Jeg har levet i skjul.
Jeg skal bruge et sted at være.
Han kommer snart.
Hvor længe har du været gift?
I godt et år.
Hvordan har Jurek det?
Han er død.
Hvornår skal du føde?
Til jul.
Det er ikke et godt tidspunkt at få børn på.
Det er min mand.
Wladyslaw Szpilman. Gebczynski har sendt ham herhen.
Det husker jeg nok.
Det var kun i en nødsituation...
Tag det roligt.
De kan ikke komme videre i aften.
De kan sove på sofaen.
Undskyld.
Må jeg få et stykke brød?
Selvfølgelig.
Sæt Dem ned.
Tak.
Det er et meget tysk kvarter.
Bygningen overfor er et hospital for sårede fra østfronten.
Ved siden af bor Schützpolizei.
Det kan ikke blive sikrere.
Midt i løvens hule.
Jeg låser døren.
Ingen ved, at De er her, så vær så stille som muligt.
Er alt vel?
Ja tak.
Det er Antek Szalas. Han vil tage sig af Dem.
Goddag.
Tak.
Han har fået en nøgle.
Han kommer med mad og sørger for Dem.
Han er medlem af modstandsbevægelsen.
De kan ikke huske mig, vel?
Det tror jeg ikke.
Jeg var tekniker på radio Warszawa.
Jeg så Dem næsten hver dag.
- Undskyld, jeg ikke kan huske Dem. - Det gør ikke noget.
De kan være rolig. Jeg kommer tit forbi.
De allierede bomber Tyskland nat efter nat efter nat.
Köln, Hamburg, Berlin.
Russerne er ved at smadre dem. Det er begyndelsen til enden.
Forhåbentlig.
De er stadig i live?
Her er pølse og brød.
Har De ikke drukket vodkaen endnu?
Hvor længe skal det række?
Ikke ret længe.
Jeg tror, jeg har fået gulsot.
Det er ikke farligt.
Man ser bare underlig ud.
Min farfars kæreste forlod ham, da han fik gulsot.
Drik ud.
Hvorfor kommer De først nu? Der er gået over to uger.
Jeg har haft problemer.
Penge.
Jeg skal skaffe penge til at købe mad for.
Jeg skal sælge ting.
Det er ikke let.
Her. Sælg det.
Mad betyder mere end tid.
Jeg har glemt at sige, de allierede har invaderet Frankrig.
Russerne kommer snart.
De smadrer tyskerne fuldstændig.
Det sker en af dagene.
Wladek?
- Wladek. - Dorota?
Jeg vidste,
det ville ske.
- Jeg får fat i en læge. - Det er for farligt.
Dr. Luczak. Ham kan vi stole på.
Han er børnelæge.
- Han er trods alt læge. - Nej.
Du bliver her. Jeg får fat i ham.
Vi ville sige farvel.
Vi rejser til min mor i Otwocks.
Den lille er der. Der er sikrere.
De siger, at opstanden kan starte når som helst.
Szalas burde skydes.
Han har indsamlet penge til dig i hele Warszawa.
Folk har været meget generøse, så han har fået en net sum.
Åh nej.
Leveren er opsvulmet, og der er betændelse i galdeblæren.
Men han overlever.
Jeg må få fat i noget lævulose, men det er ikke let.
Kan De tilse ham igen?
Hvem ved?
Doktor...
- Tak. - De skal ikke tale. Hvil Dem.
Tak, fordi De kom.
Jeg har noget mad med.
Jeg laver noget nu, og så tager vi afsted.
Se at komme ud!
Tyskerne har omringet huset!
Jeg er oppe i tagetagen.
Her ser ikke ud til at være nogen.
Så kom ned.
Jeg kommer nu.
Hvad laver De her?
Hvem er De?
Forstår De, hvad jeg siger?
Ja.
Hvad laver De her?
Jeg ville åbne den dåse.
Bor De her?
Arbejder De her?
Nej.
Hvad lever De af?
Jeg er...
Jeg var pianist.
Pianist?
Kom med herind.
Spil noget.
Har De holdt Dem skjult her?
Jøde?
Hvor er Deres skjulested?
Oppe på loftet.
Vis mig det.
Har De noget mad?
Lige nu er det umuligt at få ammunitionen frem ad den vej.
Achtung!
- Godmorgen, d'herrer. - Godmorgen.
Jøde?
Undskyld, men hvad betyder alt det skyderi?
Russerne står på den anden side af floden.
De skal kun holde ud nogle uger endnu. Højst.
- Hvad sker der? - Vi kører.
Er russerne kommet?
Ikke endnu.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal takke Dem.
Tak Gud, ikke mig.
Det er hans vilje, vi overlever.
Det må vi i alt fald tro på.
Her. Tag den.
- Hvad med Dem selv? - Jeg har en anden, der er varmere.
Hvad skal De lave, når det her er slut?
Så skal jeg spille klaver igen i den polske radio.
Sig, hvad De hedder, så holder jeg ørerne åbne.
Szpilman.
Szpilman?
Det er et godt navn for en pianist.
En tysker!
Skyd ikke. Jeg er polak.
Jeg er polak.
Kom frem med hænderne oppe.
I må ikke skyde. Lad være. Jeg er polak.
Kom herned!
Jeg er polak.
Han er polak.
Ja, han er polak.
Hvad laver du i den frakke?
Jeg fryser.
Se de tyske svin.
Mordere!
Beskidte svin!
- Mordere! - Svin!
Se jer nu.
I tog alt fra mig.
Jeg er musiker. I stjal min violin.
I tog min sjæl fra mig.
Er De musiker?
Ja.
Kender De tilfældigvis en kollega, en vis hr. Szpilman, på polsk radio?
Selvfølgelig kender jeg Szpilman.
Ham hjalp jeg, da han skjulte sig.
Fortæl ham, at jeg er her.
Bed ham hjælpe mig.
Hvad hedder De?
Hvad?
Jeg er sikker på, det var her.
Men nu er den væk.
Jeg svinede dem til. Det er jeg ikke stolt af i dag.
Jeg stod, hvor du står nu.
Der var pigtråd og så kom tyskeren hen til mig.
- Du fik ikke fat i hans navn? - Nej.
Måske ved de noget på fabrikken.
WLADYSLAW SZPILMAN LEVEDE VIDERE I WARSZAWA
TIL SIN DØD 6. JULI 2000. HAN BLEV 88 ÅR.
NAVNET PÅ DEN TYSKE OFFICER VAR KAPTAJN WILM HOSENFELD.
MAN VED KUN
AT HAN DØDE I EN RUSSISK KRIGSFANGELEJR I 1 952.
Tekster: Henning Silberbrandt